Lenarde? Lenarde?
Lenarde?!
Boli... - Moraću da te ubijem.
Vidim to. - Sada ćeš da govoriš. Postoje pravila, prestani da se pomeraš.
Imaš izbora.
Pogledaj me. - Gde je Robi? Posetiću svog sina.
Hajde sad...
KOLUMBOV DAN
Hajde, Meni.
Da? - Gde si, do đavola?
Kako to misliš? U stanu sam, kao što smo rekli.
Mislim da rastanak nije bio dobra ideja. - Živi smo, zar ne?
Prate te? - Ne znam, zašto se nisi javio na telefon?
Nisam ga čuo od muzike verovatno. - Znaš da ne volim mobilni.
Šta? - Skidaj se sa mobilnog!
U redu je, smiri se. - Možda ti je neko ispred kuće i prisluškuje.
Da li te je Džoj Latore zvao? - Ne.
Ugasi muziku i prekini mobilni, koristi fiksni.
Znaš šta je onaj tip govorio u Sautpeču. "Fiksni za posao",
"Mobilni za zezanciju" Sačekaj da ugasim muziku.
Vratio sam se. - Zvaću te u 21:15.
Idemo u Floridu, drkadžijo. - Tako je.
Uradili smo to, izleteli smo iz gnezda. - Jesmo, zvaću te.
Volim te stvarno. - Hvala, prekini vezu.
F- L-O-R-I-D-A. - Osećaš to? - Da.
Da? - Ja sam, uradio sam to!
Dođi po mene i idemo na Floridu. - Zar nisi uzbuđena?
Naravno. - Izveo sam najveći posao u istoriji, ovde skačemo u vis od sreće!
Izvini, dušo, probudio si me. Jedva čekam da odem na Floridu.
Mislim na to da budeš uzbuđena zbog onoga što sam ja uradio.
Najbolji si. Nema više sranja, sada je sve glatko. Dođi po mene.
Nema više sranja?
Džoni, volim te. - I ja tebe.
T.Dž gde da vas preusmerim? - Ja sam, tvoj bivši muž, kako si?
Zato si zvao? - Ne, mislio sam da ostanemo u dobrim odnosima.
Imaš Alanin broj? - Isti je broj, pozivni se promenio pre dve godine.
Mogao si da zoveš 988. - Nisam hteo tebe da propustim.
To je istina, sačekajte. Anderson te je zvao.
Vratila sam se, promenio si svet u međuvremenu? Pozivni je 941, zdravo.
Nećeš me pitati kako sam? - Kako si?
Odlično, sve ide kao po loju. - Odlično, zovi sledeće decenije ponovo.
Zdravo.
Dobili ste Dejvida, Alanu i Edija, nismo tu, ostavite poruku.
Alana, tvoj otac je, mislio sam da vas pozovem da se vidimo.
Biću na Floridi, ne mora da bude odmah, znam da si zauzeta, razmisli.
I volim te. Jebem ti!
Dobili ste Dejvida, Alanu i Edija, nismo tu, ostavite poruku.
I volim te. Zdravo.
Ne bi tebalo da pušite, ubiće vas. - Zato ih volim, mrzim ukus, volim rak.
Siguran sam da postoji i bolji način za to. Diler ste droge? - Izgledam tako?
Ne. Ali, da li ste? - Tražiš da kupiš drogu? - Naravno da ne.
Onda nema veze kako izgledam. - Ne treba koristiti drogu, može
da se postane nerealan.
Zar ne bi trebalo da si u školi? - Ne, raspust je.
Nije, to je tvoj problem, bežiš iz škole, to vodi pravo u drogu.
Tako ste vi počeli da je koristite? Tako se kaže? - Znam šta je.
Naravno, sigurno znate sav sleng. Kako ti je ime?
Moje ime je za moje prijatelje. - I moje, ja sam Antoan, zovu me AT.
Jeste raspust, ipak. - Nije, sredina je oktobra.
Ne vidim brodiće, zastavice, deda. Mrazove, misliš da sam glup?
Jesi li ti glup? - Ne treba deci govoriti da su glupa.
Porastu verujući u to. - To ti je rekla mama?
Ne, sam sam shvatio. - Sigurno si u pravu. - To se dogodilo tebi?
Nemam vremena za tebe. - Nemaš? Sediš na klupu.
RazmišIjam. - O čemu? - Kako će mi divno biti kada nestaneš.
To me vređa. - Stvarno mi je žao, ali mi treba da budem sam.
Možda samo radi ovde. - Ne radi ovde. Uđu unutra,
urade transakciju, onda mi krećemo. - Neće verovati da smo pravi panduri.
Ovo nije pravi pandurski auto. - Idi niz ulicu, biće tako brzo da
neće ni primetiti. - Treba mi krofna, da je imam, osećao bih se kao pravi.
Kakva poslovna transakcija, šta je to?
O, ne!
Jebem ti!
Hej, stoj tu. - Ne pucaj, civil sam.
Znaš zašto su ova vrata zaglavljena? - Bubrezi.
Ako piješ pivo moraš da pišaš. Zašto? Zbog prokletih bubrega.
Koliko ste popili večeras?
Džon se rasturio, ja sam potpuno suv, kao barut. Vozio sam kući i...
Lenarde?!
Pišanje budi ženu, ali ne i ulaženje u kuću.
WC je pored kreveta. - A ako ne pustiš vodu?
Videću to ujutru.
Spusti pištolj! Dole!
Digni ruke u vis i okreni se!
Crkla mi je baterija. - Odlazi!
Da? - Džon je.
Latorija je zvao, žele da promene mesto sastanka. - Ja to biram.
To sam im i rekao. - Reci mi tačno šta su rekli.
Da postoji problem sa prvobitnim mestom, rekli su da te pokupim...
Rekli su da me ti pokupiš? - Da.
Pozvaću te na mobilni... - Imao sam mobilni.
Sve će biti u redu, reći ću ti gde sam, vodićemo isti razgovor.
Reći ćeš isto preko mobilnog, jasno? Moraš da budeš u redu.
Zovem te odmah.
Da? - Džon je, zvali su te?
Žele da promene mesto sastanka. - Šta?
Da, to su rekli i da ima neki problem sa mestom.
Žele da bude "kod Popija" na istočnoj strani. Samo su to rekli.
Neka se jebu, ja biram mesto. - Da im se javim i da im kažem da odjebu?
Imaš kola? - Da dođem po tebe?
Da, ja sam na meksičkoj pijaci preko puta ulice od Eko parka, jasno?
Zapadna strana Eko parka, meksička pijaca.
Ostavi deset minuta da završim svoj tako. - U redu.
Džoji Latroj je prevarant.
Šta to radiš? Šta je ovo?!
Da? - Meni, odlazi odatle.
Na nekoliko sam minuta odatle. - Gde god da si okreni se!
Pokušavaju da nas uhvate. - A Florida?
Idemo na Floridu, samo odlazi odatle!
Hej, tek sam...
Šta je? - Džon je, ne spuštaj.
Đavola neću.
Drkadžijo, koliko je sati? - Pola deset.
Jutro ili veče? - Jutro. Ne spuštaj. - Zar ne može da sačeka?
Previše je važno, moram danas. - Ponestaje ti prijatelja?
Imao sam Džojia Latorija, okrenuo mi je leđa, ubio je Menija.
To ne liči na njega, zašto bi to uradio? - Reci to Meniju.
Koliko ti treba? - Nema cenu.
Imaš Faberžeovo jaje? - Bolje je od toga.
Za koliko bi se otarasio toga? - Za četiri.
Naduvan sam? -Bićeš jer ćeš do večeri to da pretvoriš u deset miliona.
Zašto ne tražiš deset? - Jer sam do guše u tome, što misliš da sam tebe zvao?
Poštuj me malo, potrajaće malo. - Nemam vremena.
Napravi ga, znaš da me koštaš. Jutro je, još se nismo skinuli sa koke.
Kada budu videli ovo odmah će zagristi. - Daj mi dva sata.
Zovem te za jedan sat. - Ne mogu za jedan sat.
Zovem te za jedan sat. - Reci mi šta imaš.
Ne mogu. - Moraš da mi kažeš. - Zovem te za jedan sat.
Viski.
Zdravo, Džone. - Zdravo, kako si?
Viski ide uz to pivo? - Znaš da ide.
Baš izgledaš smlaćeno. - Sinoć sam bio na dužnosti.
To je dobro. - Prvo mi je rekla da zna da ne dolazim.
Rekao sam klincu da ću se doseliti u Finiks. - Šta ćeš da uradiš?
Idem sledeće nedelje. Kada nađem posao. - Koji posao?
Samo radiš sa tekilom kako vidim.
Kakav posao? - Zove se kontrola kvaliteta.
Proveravaš da li meda ima dva oka? - Neko želi da kupi nešto, a ja mu
kažem da li je lažno ili ne. - I neko ti plaća? Baš si nešto.
Da? - Ja sam, ako te neko bude zvao, ne javljaj se.
Dobro si? - Jesam, samo se ne javljaj na telefon, proveri bravu.
Ako neko pokuca, ne odgovaraj čak ni policiji. - Policija?
Nešto se dogodilo Meniju? - To znači da ne idemo na Floridu?
Idemo, samo uradi kako sam rekao.
Da? - Zdravo, tvoj tata je, kako si?
Mislim da ne želim da razgovaramo. - Zvao sam da vidim kako si i
da vidim da li hoćeš da se vidimo. Dobro ste? Treba vam novac?
Ne mogu ovo. To nema veze sa mnom. Daj mi Eda, može li da priča sada?
Potcenjuješ me? - Želim da razgovaram sa unukom, koliko često zovem?
Bio si ovde svakog dana poslednje tri godine. - Sada je drugačije.
Zašto? - Imam novca.
Novac? - Da, i dolazim na Floridu.
Baš si drzak da me pitaš da budem tu za tebe. - Dopusti mi da razgovaramo.
Tata idem sada. - Nemoj. - Ne možeš da mi naređuješ. Ne slušaš.
Slušaću. - Ne ponašaj se kao da ti je stalo, ne zanima te.
Odlazim. - Slušam, nisam te zvao ni zbog čega. Slušaj.
Ja te slušam. - Ne mogu ovo.
Došli ste da se vidite sa nekim? - Pobegao si iz škole?
Nisam, ovde uvek dolazim za raspust, pretpostavio sam
da se nalazite sa nekim jer sedite. - Ti samo sediš ovde.
Ne, ja posmatram Ijude. - Pratiš ih?
Ne, ali znam čoveka sa golubovima. - Šta znaš o njemu?
Udovica je. Žena mu je umrla. - Misliš, udovac.
I on umire. - Kako to znaš?
Došao je iz Dalasa. - Iz Dalasa? - Tamo ispumpavaju bubrege.
Misliš na dijalizu? - To sam i rekao.
Ljudi mogu večno tako da žive. - Ali neki prestanu da idu, i to je on.
Kako znaš da je prestao da ide? - Ožiljak na ruci mu zarasta.
Reći ću ti nešto o njemu, on je meka meta, usamljen je,
hrani golubove u glupom parku, ali nije propalica. Vidiš taj sjaj?
Ima roleks, to znači da ima novca, zato se i oblači tako.
Naravno da je usamljen, šta usamljeni Ijudi žele? - Prijatelje?
Tako je, zato sam mu postao najbolji prijatelj, idemo na ručak svakog četvrtka,
a neki posao? On bi napisao ček pre nego što bi se presvukao.
Mislim da je usamljen i da mu je žena umrla i da će i on.
Ja vidim dolare, ti vidiš smrt, biraj. - Ko je to?
Ko? - Onaj sa kim se srećeš.
Mogu li da dobijem hot-dog? - Naravno.
Da? - Koga imaš za mene? - Nikoga, mnogo su pametniji od mene.
Imaju Ijude koji se javljaju na telefone, i kada ih probudim samo ti kažu da odjebu.
Kada ćeš znati nešto? - Rekao sam dva sata.
Sada me ostavi i pusti me da radim.
Prelep je dan, odmaraj. - Osećaš to? - Divno mi je.
Zovem te za sat i petnaest. - Uzdravlje.
Da? - Kasnim.
Kada ćeš doći? - Imam posla.
Gola sam. - Ne mogu to ovde.
Ja mogu ovde. Želim te.
Mogu da te osetim iza sebe.
Držim te. - I ti diraš moju koku.
Čovek za poštu mi je u sobi u krevetu, šta bi radio da sada dođeš kući?
To je kao da ti ni ne trebam. - Ne moraš da se uznemiravaš.
Jeftina si. Kako to nisam znao do sada? - Jebi se, ti si seronja.
Došao si da pričamo? - Postoje samo dve klupe.
Imaš nešto u uhu ovde. Crveno je.
Imaš još.
Lenarde? Lenarde?
Imaš gejdar za pedere? - Znam nešto, ako na to misliš.
Uradićemo test, skeniraćemo park i videti ko će ispasti.
Negativno.
Koji je tvoj izbor? - Ni jedan.
Prići ćeš momku koji piški? - Ne.
Ja sam gej. - Ti?
Zato ja i imam gejdar. - Rekla ti je da si gej?
Ne, ali mi je rekla kako izgleda. Ne dopadaju mi se devojčice, ne uklapam se.
Šta fali devojčicama? - Vole glupe stvari i ne znaju da se igraju.
Nastavimo da gledamo Ijude ili kola. Da li ona kola dolaze svaki dan?
Nisam ih video. - A onaj tip?
Naduva se pre posla. - A ona dvojica? - Nisam ih video ranije.
Sranje.
Daj mi prokleti ranac. - Ne!
Tišina i slušaj me, dođi ovamo. Hodaćemo zajedno.
Imam pištolj i iskoristiću ga. - Zvaću policiju.
Ako to uradiš sa obojicom je gotovo, a sa tobom prvo.
Gledaj.
Mogu li da ga držim? - Ne! Nakon što završimo.
Idemo u šetnju.
Polako, ne bojimo se ničega. Idemo na sladoled, smeškamo se.
Sladoled? - Promena plana.
Ne, želim sladoled.
Hoću od čokolade. - Sada nemaš ranac.
Ako se taj približi pozdravi se. - Zašto? - To je iznenađenje.
Zdravo.
Mislim da treba da krenemo sada. Srećno!
Šta je u torbi, daj mi da je vidim.
U nevolji si? - Da.
Pođi za mnom.
Ovo je tajni prolaz, hajde.
Evo ga. Ovde je bio neki građanski rat ili tako nešto.
Nešto kao trik gde naga dama nestaje iza zatvorenih vrata.
Nije naga. - Ti nisi.
To su vrata, vode do kontejnera. Šta misliš? - Neverovatno.
Ovo je moj reketbol. Ovo je sranje.
Svi u školi ih skupljaju, meni se ni ne dopada. Hoćeš?
Hvala, ali je u redu. Kako to da ne voliš, svi vole?
Ja verovatno nisam kao svi. Ovo su neka pisma od bake.
Sada je mrtva, ali...
Ovo je kosa moje mame pre nego što je odsekla. Probaćeš?
T.DŽ. kako da vas preusmerim? - Džon je.
Zaboravio si Alanin broj? - Znaš kako treba pričati sa njom,
možeš da mi pomogneš. - Samo razgovaraj sa njom.
Ja to ne radim, ja planiram. - To ti je problem.
To ja radim, tako sam i stigao ovde gde sam. - Upravo tako.
Ne zezaj me. - Ozbiljna sam.
Hoću da vidim pištolj, rekao si. - Sačekaj.
Zezaš me? - Rekao si da mogu. - Dobro.
Šta ti...?!
Mrtav si. - Nemaš pojma.
Vratio sam se. - Čovek sa planom.
Nije ti smetalo sve one godine. - Bila sam devojka, devojke vole stvari.
Ali stvari ne traju. - Ti si pala na mene, kao i ja na tebe.
Prvog dana na koledžu na stepeništu prošlo je na hiljadu devojaka i ja
sam izabrao tebe. - Izabrao si moje dupe. - Bilo je prikačeno na tebe.
Još uvek možeš da me povrediš. Ne treba potcenjivati čoveka na delu.
Pusti to. Pitao sam sve prijateljice za tebe, koji ti je omiljeni film,
omiljena pesma, ležeš li ranije ili kasnije, sve, hrana, platio sam i menadžera.
Sećaš se violine? - Viole.
Nisam tada imao mnogo novca, potrošio sam sve.
Nije me bilo briga, upoznao sam prelepu devojku u školi, morao sam
da je imam. - Išli smo na hamburgere.
Ušla je u kola i pričala o hamburgerima...
Shvatio sam da je samo bitno da te učinim srećnom.
To mi nisi nikada rekao.
Moram da idem. - Ako ti je ovo tako teško zašto si počinjao?
Samo se zezaš? - Ućuti.
Ili ćeš da pucaš u mene? Ne želiš to. - Zao si.
Žao mi je. - Nije.
Šta hoćeš da uradim? - Pokaži mi šta je u koferu.
Pokazaću ti ako mi prvo daš pištolj.
Ne, pokaži mi pa ću ti dati pištolj. - Dobro.
Budi pažIjiv, to je pravo, pokazaću ti.
Ti si zao.
Stani!
Šta radiš? - Izlazi!
Kreni!
Maks je. - Šta imaš?
Ništa. - Kako to misliš? - Nema kupaca, praznik je.
Koji praznik? - Kolumbov dan.
To nije pravi praznik. - Tačno, šta je to?
Otkrio je Ameriku. - I ja sam otkrio svoje dupe a onda sam shvatio da je već tamo.
Morao je da otplovi do Španije i da to saopšti.
Da te pitam, imaš neku poteru Boba Marlija za mnom?
Ne znam da li znaš, ja sam južno amerikanac, što znači da sam
bar upola Indijanac, vi belci više ne čitate?
Govorimo o istoriji? Kolumbo je znao da je svet okrugao, ali ne
i da je tamo bila Amerika. - Sranje, plovio je za Aziju jer
je mislio da je svet stvoren od zlata. Naleteo je na Ameriku i nazvao nas
Indijancima jer je mislio da je ovo Indija. -To je zanimljivo, bar
je Španac bio hrabar. - Nego šta, ali je bio Italijan.
Misliš da je otkriće poluznanog sveta lično dostignuće? - Baš tako.
Rok'n' rol nije postajao dok nisam čuo ploču? - Tako je.
Ako Kolumbo želi da napravi pahuljice i stavi malo šećera, to mi
je ok, možda popijem i pivo, ali ne treba puštati da deca u školi
misle da je on nešto otkrio. - U pravu si, neka se nosi Kolumbo.
Tako je. - Sada hoću da čujem za svoj dogovor.
Nema kofera, nema novca, nema dogovora. - Koga si zvao?
Sve. - Sve zverke?
A Džimi Espinoza? - Ne kačim se sa njim.
Ima novca. - Kako znaš?
Jer ga je koristio sinoć u pokušaju da kupi sinoć ovaj kofer.
O'ladio si Džimija Espinozu? - Tako znam da će mu biti drago
da otkupi nazad. - Zato je Latore krenuo na tebe.
On mrzi Espinozu. - Očigledno da više voli da bud živ.
Meta si. - Daću ti 25%. - To je darežIjivo, hvala.
Problem je što je Džimi Espinoza Hitler. - Hitler je imao novca.
Ubio je svoju majku. - To je glasina.
Gasila mu je posao pa je morao da postavi presedan, pa je sredio majku.
Tri u glavu, a na sahrani je okružio cvećem, čovek bi
pomislio da je to bila lejdi Di. - Takav mi čovek treba.
Ubio je majku, a znam da nije tebi iskočio iz ribice.
Znam da mu neće biti stalo da ubije tebe. I uzeo si mu kofer.
Možeš li da mi nakačiš Espinozu?
Znaš kako da se izvučeš? - Ne još.
Onda nemaš ništa.
Imam kofer. - Osim toga?
Imam tebe, ti možeš sve. Makse, uradi to.
Idemo da nađemo novi svet.
Ovaj klinac je sa vama? Rekao je da ste mu vi tata.
Usvojeni. - Antoane, zašto lažeš policajce?
Sahranio sam mu majku. - Uhvatili su ga kako uzima
šećernu vatu bez plaćanja. - Sada kradeš?
Šta ti je, rekao sam ti da sam na telefonu. Žao mi je.
Vi ste mu otac? - Očuh.
Uplašili su te policajci? Tata ti nije ovde?
Ovo je zabavno.
Šta je unutra? Možeš da opišeš bar? - Našao sam novo mesto.
Kao El Dorado? Izgubljeni grad zlata? - Odakle znaš za to?
Učimo o konkvistadorima. - Ja sam kralj konkvistadora.
Ali nikada nisu našli El Dorado. - Nisu imali ovaj kofer.
Morali smo da naučimo pesmu. El Dorado od Edgara Alana Pa.
Po. - To sam i rekao.
Da čuješ? - Svakako, biće mi to glavna pesma.
"Srećna ali bistra, mlečna noć pod suncem ili senkom, dugo
putovanje koje peva pesmu u potrazi za El Doradom.
Ali onaj koji se usudi, može i da uspe i da li je njegovo
srce uspelo. Kako je našao deo zemlje koja izgleda kao El Dorado. "
To je dobro. - Nije gotovo, nisi me pustio da završim.
Izvini. "Kako je našao tle, našao je... "
Da te ispitam? Treba ti za školu, mora da bude kako treba.
"Kako je našao tle koje liči na El Dorado".
"Kao da i njegova snaga u svojoj dužini sreo je senku Piligrima.
Senka je pitala gde bi bio taj El Dorado. Preko planina meseca,
kroz dolinu senki, jaši dalje, rekla je senka u potrazi za El Doradom".
Da bi našao El Dorado, treba da si mrtav, tako piše ovde.
Ali ubija te jer ne možeš da ga nađeš. - To je tvoja pesma.
Ali si rekao El Dorado. - Ja sam ga našao.
Ne verujem ti, a i da je El Dorado unutra, bio bi mnogo srećniji.
Da? Da?
Razgovaraj sa njim i možeš sa mnom o zelenoj karti.
Da? - Šeril, ja sam.
Dušo, brinem se za tebe, dođi kući. - Kada završim sa poslom.
Gde si, dušo? - Na bezbednom sam.
Gde, pokupiću te?
Imam prvo sastanak sa Espinozom. - Pokupiću te nakon toga.
Nedostaješ mi. - I ti nedostaješ meni. - I to bi bilo to.
Blizu je kule kod srebrnog jezera. Definitivno je napolju.
Ako je napolju, neko može da ga vidi.
Dobio sam Džimija Espinozu. - Dobro je.
Nudi 1,5. Ali mislim da želi da te ubije. - Radim na tome.
Ozbiljan sam, brinem se za tebe. Ne deluje dobro.
U Eko parku sam, naći ćemo se kod ograde.
Reci Espinozi da ponese novac i da dođe u centar.
Pozovi ga za pola sata i reci mu gde da ode, ima 10 minuta da stigne.
Reci da imam tri strelca na krovovima koji ga okružuju zato mora da
dođe sam i nenaoružan. - Neće doći sam.
Reci mi da znaš šta radiš. - Znam šta radim.
Ako te ne vidim, popiću pivo za tebe. - Nazvaću te ponovo, moram da sredim nešto.
Moram da idem uskoro i neću se vratiti.
Pričuvaj mi ovo.
Voli li te kćerka? - Ne bih rekao.
Ja bih te voleo. - Hvala.
Nadam se da mene voli moja mama. - Naravno.
To Ijudi govore, ali kada gleda točak sreće pitam je zašto Ariel ne može
da priča kada je osoba a može kao sirena, a ona mi kaže da ućutim.
Sigurno jer misli o nečemu, to ne znači da te ne voli. - Otkud ti to znaš?
Ja sam roditelj, mi to znamo, postoji veza i bez obzira šta radili mi ih
volimo, to je instinkt. Nebitno šta si uradio, ništa ne menja to.
Treba mi ovo.
Da? - Alana, tvoj otac je.
Zauzeta sam. - Čekaj, želim nešto da te pitam.
Da li je ovo govor? - Ne, ali znam šta želim da kažem, kad god nazovem
želim da te pitam ono što ne znam o tebi i mislio sam da ti imaš isto.
Da te pozovem i pustim te da pitaš. - Pitam te i onda šta?
Ništa, samo slušaš. Bilo šta.
Zašto si otišao?
To pokazuje koliko ti je stalo. Moram da idem. - Ne.
Kada si imala 6, 7 godina, tvoja mama i ja smo se gadno posvađali.
Bili smo glasni i ona je otišla.
Ti si izašla i plakala, vrištala. Sećaš se da si imala roze pidžamu
sa zečevima na stopalima? Plakala si i molila me da ti pomognem.
Nisam mogao da uradim ništa. - Samo si otišao onda?
Mislio sam da bi bilo bolje ako bih ostao, ali nesrećno i zajedno je loše.
Bila sam opet nesrećna. - Znam.
Nema povratka. - Ne nazad, samo... samo to kažem sada.
Tražiš od mene da se nadam? - Da.
Nemoj da plačeš, uradiću sve što želiš. - Želim da se brineš o meni.
Da imam 9 godina i da se brineš o meni. - Žao mi je, zaista.
Doći ću u posetu, dolazim. - Neću da pravim paprikaš.
Ne moraš ništa. Samo ću doći, odsesti u hotelu, častiću te večerom.
Pričaću glupe viceve. - Probaćemo i videćemo.
Ne znači da se sve popravilo.
Tata, ako ne dođeš to bi bilo sve. - Dolazim.
Dobro.
Lepi su, zar ne? - Imaju imena?
To ne bi bilo pravedno. Ne mogu sve da ih nazivam.
Kako je tvoje ime? - Golubar. Svi me tako zovu.
Tvoje pravo ime, ja sam Džon? - Pol.
Imaš decu? - Dva dečaka, obojica su ubijeni u Vijetnamu.
Mislim da odem tamo i vidim o čemu se radilo.
Poznaješ Antoana? -Viđam ga povremeno, ne bih rekao da ga znam.
Otac mu nije tu, a majka mu radi ceo dan, treba mu neko da se
brine o njemu, za razgovor. Dobar je klinac, ali će izludeti
ovde ako bude sam. - Ne znam...
Samo neko za razgovor, to bi bilo lepo. - Bilo bi.
Daću ti hiljadu dolara. To je za dečaka, sladoled,
stripovi, možda bioskop nekada.
Kakav sladoled voli? - Čokoladu, verovatno sve, i voli preliv.
Hvala ti.
To bi bilo to.
Hoćeš da se provozamo pedalinom?
Da?
Gotovo je, raskidamo. - Raskidaš sa mnom?
Da, upravo jesam. - Zar ne želiš da razmisliš?
Mislim da nije ispravno biti ja, ali dobar je osećaj. - Jebi se!
Ne umeš da voliš, živiš u zatvoru. - Ne slušam te.
Reci upravniku da sam pobegao. - Jebi se, seronjo!
Šta je bilo? - I vi se jebite!
Imamo nešto. Dosta vode. - Imamo Mekartur park, Eko park.
T. Dž, kako da vas preusmerim? - Ja sam, pitao sam se šta misliš
da se pomirimo? Čuo si za herpes? - Menjam se, ozbiljno.
Ti si kriminalac. - Nisam više. - Kada si poslednji put ukrao nešto?
Imam priliku, razmisli o ovome. Daj otkaz, ukrcaj se na avion sa mnom.
Idemo u posetu kćerci, možemo da se pomirimo i da počnemo ispočetka.
Džone, nisam bila u dugoročnoj vezi šest godina i za malo veću
plata od minimalca javljam se na telefon i donosim kafu Ijudima.
Ne postoji novi početak, nije tako lako. - Ne kažem da je lako, samo razmisli.
Ne brini, nisam jedina usamljena žena u gradu, naći ćeš nekoga. Zbogom.
Hoćeš da se vratimo sada? - Nije mi dosta pedaline, uživaj.
Ja ću da odmorim. - Ne dopadaš mi se.
Ne dopadam ti se, kako si onda platio? Šta ima tu da ti se ne dopadne?
Misliš da je tako, ali nije. - I ne moraš, potrošio sam tvoj novac.
Pošalji ih, spreman sam. - Rekao si nekome da radim na ovome?
O čemu pričaš? -Posmatraju me i znam da je gadno i ti si na meti.
O čemu pričaš? - Kako je Džimi došao do Menija.
Presreli su mu mobilni i sredili ga. Neko otkucava Džimiju i znači
da se nameračio na tebe. Kako su znali kako da dođu Menija?
Kako Džimi Espinoza zna da si mu ti uzeo kofer? - Ne znam.
Bolje počni da pričaš ili je to kraj naše veze. Znaju ko si i mogu
da nađu mene, i žao mi je zbog Menija, ali biće više ako ja umrem.
Pitam te poslednji put kako se ovo završava?
Lenarde?
Lenarde, moraću da te ubijem. - Neću reći ništa, obećavam.
Nateraću te, postoje pravila. - Idem u posetu sinu, ovo je Robi.
Molim te.
Džimi ima Lenarda, to znamo i to znači da će verovatno pričati,
zato mi reci, koliko zna? - Ništa, samo ja.
Biće Ijut kada te bude našao. Tako si samouveren.
Van njegove lige si. - Poneo sam kostim za žurku.
Kostim ne odbija metke, i da se izvučeš sa novcem, ubiće te.
Neće ići tako daleko. - Naći će te, Florida nije tako daleko.
Podneću to. - Kada te budu ubijali, ne izgovaraj moje ime, molim te.
Koje ime? - To je moj čovek. Srećno!
T. Dž. kako da vas preusmerim? - Alis, volim te.
Alis je na pauzi.
Da? - Alis, želim da se venčamo opet.
Laska mi to. - Rizikujem život, budi iskrena.
Reci mi istinu. - Mislim da nemam strpljenja za tebe.
Još radiš sa ličnim oglasima? Znao sam.
Našla si nekoga drugog? - Ne tiče te se.
Ko god da je, kladim se da sam bolji jer uz mene znaš šta dobijaš.
Ali sa kompjuterašom... - Zove se Ralf.
Još bolje, Ralf je uzbudljiv, nov je. Seks sa Ralfom.
Jedva da smo se poljubili. - To i mislim, fantazije su mu
ko bi mogao da bude i kako bi to uradio, a ti voliš da te
neko dotle da nađeš male pukotine koje samo ti možeš da popraviš,
ali nakon nekoliko godina se ispostavi da ima još toliko parčića.
I gde si onda sa Ralfom? - Šta?
Imaš mene, ali si tada dve godine starija, dve godine si popravljala
nekog drugog i dve godine još sa Dejvom i dve sa Vejnom.
Sa kim želiš da nastavim? - Možda će sa Ralfovim ivicama biti lakše.
Možda i gore. - Možda da samo saznam.
Možda Ralf ne bude želeo da se igra.
Možeš da dobiješ mene sada, ja sam ovde. Govorim ti da imaš sve.
Da li ti to još neko govori? - Ne možeš da me ubediš.
Veza nije odluka, to je proces. - Te izjave zvuče fino, ali osećanja?
Govorimo o srednjovečnoj ženi koja ima dečka sa kompa koji se zove Ralf
sa kim i ne želi da se Ijubi, znam da nisi srećna, mogu da te usrećim.
Znam da si usamljena. Mogu da se brinem o tebi, dopusti mi to.
Voliš li me?
Nakon našeg razgovora se osećam dobro.
Šta je bilo? - Srećna sam da nisi rekao da me voliš jer nisi slagao.
Ja te volim, smeješ se. - Sačuvaj to za kasnije.
Kasnije? Želiš da pokušamo? - Da, razgovaraćemo večeras. Idem kući.
Dođi ovamo, idemo na aerodrom zajedno, idemo da posetimo kćerku.
Ali moj posao. - Ne treba ti posao. Dođi po mene u Eko parku sam.
Preko puta ulice je hram, znaš ga? - Sada?
Da. - Ozbiljan si? - Jesam, naći ćemo se iza.
Važi, biću tamo. - I ja ću biti.
Hoćeš da staviš kofer na klupu, pregledaću ga 15 sekundi.
Ako se slažem spustiću svoju torbu na klupu i ti ćeš imati
15 sekundi da pogledaš novac. Nakon toga ja uzimam tvoj kofer i odlazim.
Ali ostaviš, ne važi dogovor i svaka zaštita mog prisustva će nestati.
Imaš jedan minut da počneš.
Ne?
Ti si Džimi Espinoza? - Imaš 30 sekundi.
Kako da znam da nisi plaćeni ubica? - Nisi mrtav.
Kako da znam da me nećeš ubiti ako ti se dopadne ono što vidiš?
Delujem li kao plaćeni ubica? - Deluješ prilično zlo.
Koliko tvojih Ijudi je u parku? - Odlazim. - Đavola.
Zašto ne bih? - Imam ono što želiš.
Uzmi to. - Možda da, možda ne.
Treba se zabrinuti zbog ovakvog momka, za nekoga ko bi
izveo ovakav posao a da ne bi ni mislio kao izazivajuće.
Moraš biti pažIjiv, možda ima prijatelje za koje ni ne znaš.
Možda samo ima sreće, partner mu je danas oboren.
Isteklo ti je vreme.
Džimi, kako ti je majka? - Počiva u miru.
Sigurno. Daj mi moj novac.
Deluješ razočarano.
Sve je tu. - Mislio si da će se nebo razvedriti, da će ti novac to uraditi.
Možda i hoće.
Stoj! Napolje iz kola! - Džone, jesi li dobro?
Moram da idem. - Pokrivaj ove.
Hoćeš da pucam u tebe. - Idi! - Klinac, skloni se.
Idi!
Pusti me. - Sve će biti u redu.
Ulazi u kola!
Dobro si? - Jesam, samo vozi.
Bože.
Treba li da te počešem negde? - Samo da odemo na aerodrom.
Siguran si? - Da. - Onda idemo na aerodrom.
Zabavno.
Zašto se smeješ? - Lakši deo posla je bio ući u kola.
Koji je teži? - To što nam fali led.